ECLIPSA
Subtitrarea BlackAmber-Dorula/SubTeam © 2010 www.subtitrari-team.ro
Mulțumesc, doamnelor și domnilor.
Deschid oficial
al XI-lea Festival de Literatură și Poezie.
Nu te prosti acum, Thomas. Direct în pat.
Tată, un joc rapid de Death Troopes IV.
E 22:45. În pat.
- Zece minute. - Mâine te duci la școală.
- Mâine e vineri. - Mâine e joi. Du-te în pat.
- Noapte bună, tata. - Noapte bună, scumpo.
Vin la voi în cinci minute să mă asigur că dormiți.
Cinci minute?
Da, oricum sunteți norocoși că stați treji așa târziu.
Foarte norocoși. Vechiul discurs plictisitor.
Urcă naiba odată, flăcăule!
Culcat! Culcat!
Du-te la culcare.
Îmi pare că te deranjez așa târziu.
Mă numesc Michael Farr.
Am o întrebare care mă frământă.
Dacă unul din pacienții dvs, Malachy McNeil, e acolo.
Poate s-a strecurat afară în timpul nopții?
E socrul meu.
E acolo?
Și e bine?
Da, în regulă.
Mulțumesc foarte mult.
Încă o dată, îmi pare rău pentru deranj.
La revedere, mulțumesc.
E un mesaj de la bunicul pe robot.
Da? Ce spune?
Nu știu. Ceva în legătură cu azi noapte.
Isuse!
Am uitat. I-am spus că îl luăm cu noi.
Mai bine îl suni.
Îl sun mai târziu.
- E bună mâncarea? - Da.
Cu cine ai vorbit azi noapte?
N-am vorbit cu nimeni.
Am visat.
Ai visat-o pe mama?
Nu.
Am visat
rulourile alea groaznice cu cârnați de aseară.
Au fost cumplite.
În această dimineață transmitem de la Cobh...
Tată, uite. E festivalul.
...și e o mare onoare să-l avem alături
pe unul din cei mai mari romancieri din timpul nostru, Nicholas Holden.
Mulțumesc. Mulțumesc.
Înțeleg că "The White Gallow" va fi ecranizat?
Da, sunt foarte mulțumit pentru el.
Cu Ralph Fiennes în rolul principal.
Pe care îl ador.
Nu o facem toți?
Am primit foarte multe mesaje,
prea multe să le citesc pe toate. Felicitări
pentru prestigiosul premiu, Jonathan Swift.
Mulțumesc. Mulțumesc.
- Bună. - Bună și ție.
Doreen, nu. Trebuie să aștepți.
Doreen, Doreen, așteaptă puțin, dragă.
Bună, Joe.
Bună, Malachy.
Scuze. Lucrurile au luat-o puțin razna.
Am uitat complet de tine ieri.
Uite-ți lamele pe care le-ai cerut.
și 7 Up-ul.
Aici ai...
Ce e acolo?
Sunt biletele pentru festival.
Am intenționat să trec să ți le las, dar știi...
Știi că te-am așteptat îmbrăcat
și gata de plecare aseară? Știi asta?
Una dintre asistente a încercat să te sune.
Știu, Malachy. Îmi pare rău. E totul așa...
I-am pus pe copii să se pregătească.
Da.
Să nu-i lași să te bage într-un azil, Michael.
Poftim.
Te-am visat azi noapte.
- Zău? - Da.
Am visat că erai acasă.
Aș fi jurat că e adevărat.
Am visat că Eleanor a fost aici azi noapte.
- Da? - Da.
Și arăta
ca atunci când avea trei sau poate patru ani.
Am urmărit-o afară, afară în grădină.
Dar nu am putut s-o găsesc.
M-am panicat
întrebându-mă unde a dispărut.
Apoi mi-am amintit că s-a dus.
Și e...
Am și eu vise din astea.
Da.
Știu cum e să-ți pierzi soția, Michael.
E...e de necrezut.
Dar să pierzi un copil...
Isuse, te gândești că nu există Dumnezeu.
Câți sunt?
Salut.
Salut, salut, salutare.
Mă bucur să te văd.
Bine ai venit.
Salut, bine ai venit.
Iar dânsul e profesorul...
Salut. Ce mai faci?
Sunt toți?
- Așa cred. - Bine, mulțumesc.
Unde e Lena Morelle?
Vorbea la telefon cu agentul ei.
Mi-a spus, m-a asigurat de fapt,
- că plecase deja spre aeroport. - Nu e aici.
Ce pot să mai fac? Michael, în sfârșit.
Fă-mi o favoare. Fugi la gară și adu-o încoace pe Lena Morelle.
Lena Morelle? Am crezut că e aici de azi noapte.
Michael, nu începe și tu.
Cum te descurci?
Trebuie să te asiguri că măsurătorile sunt exacte
înainte să tai lemnul prea scurt, înțelegi?
E totul în regulă? Bine.
Tată, mă duc acasă la Olivia.
- Bine, să nu stai târziu. - Nu stau.
Și să nu hoinăriți
prin aleea aceea, mă auzi?
N-am să stau. Facem un videoclip.
Bine.
Să fii cuminte.
Tu ce faci acolo?
Fac...corectez niște caiete.
Nu îngheți acolo?
Ba da, dar vin jos în câteva minute.
Ne vedem mai târziu.
Da.
Să fii cuminte.
Taci, Ringo.
Taci.
Bună, Lena.
Sunt Nicholas. Vulturul a aterizat.
Sunt în Cobh. E o zi frumoasă și însorită...
cel puțin în următoarele 20 de minute.
Am făcut o rezervare la restaurant pentru noi.
Mă întrebam la ce oră ajungi?
Abia aștept să te văd.
Abia aștept să ne revedem.
Oricum,
sunt înconjurat de idioți și începători,
dar nu-ți face griji.
O să ne distrăm.
Dă-mi un telefon. Pa pa.
Spun doar că ar fi bine să îl citești din nou,
pentru că ai înțeles totul pe dos.
- Mă scuzați, dle. Holden. - Ești șoferul meu?
Da, scuze. Am fost prins la școală.
- Mulțumesc pentru băutură. - Cu plăcere.
Ascultă, toată ziua s-a dus dracului.
Trebuia să dau un interviu pentru "The Observer".
- Lasă-mă să te ajut. - Mă descurc, mă descurc.
Acest interviu, nu știu cum îl mai strecor în program.
Nu poți să mă lași așa, să te aștept în foaier.
- Sunt o pradă ușoară. - E în regulă. Fii atent.
Ajungem acolo la timp, fii fără grijă.
Vezi tu,
când ești lăsat de capul tău într-un hotel,
oamenii se simt îndreptățiți să te abordeze,
să te hărțuiască și să-ți critice cărțile.
De parcă aș da vreau ban pe ce cred ei.
Cartea e un bestseller. Criticii îl adoră.
De parcă mie îmi pasă.
Isuse Cristoase!
Ca și când un irlandez, antrenor de box ca mine ar spune,
"Mișcă-te băiete.
Altfel, vei fi lovit
și nu vei mai avea energie."
"Păstrează ritmul. Lasă demonstrația."
Ai făcut box?
Puțin, în colegiu.
Ce categorie?
Mijlocie ușoară.
Ai fost bun?
Nu prea. Mai mult cu ochii negri decât cu medalii.
Ai scos pe cineva din luptă?
Nu.
Eu da.
Brutal de satisfăcător, trebuie să spun.
Știu că e un lucru groaznic ce spun,
dar e adevărat.
Regizorul a tăiat scena, nu eu.
Richard se uită la mine și vede la ce mă uit eu.
Îl caută pe regizor,
regizorul mergea încet
către toalete, încercând să se ascundă.
În final, regizorul a dispărut.
Spun, "Richard, să fiu sincer cu tine,
nu am nicio idee de ce a fost tăiată scenă,
dar se întâmplă să o am acum cu mine.
Mergem la rulota ta să aruncăm o privire?"
Iar acea scenă, care nu era în carte,
apropo, pentru cei care nu au citit-o,
este la vânzare în fața cortului.
Am scos o ediție broșată.
E o carte foarte bună, asta e părerea generală.
Îți mulțumesc, Richard Harris.
E cineva aici?
Alo?
Domnișoara Morelle...
Îmi pare rău! Îmi pare rău.
N-am vrut să te sperii.
Mă numesc Michael Farr.
Am venit să te duc în oraș.
Isuse, m-ai speriat.
Scuze.
Mersi.
Crezi că o te acomodezi cu casa?
Da, da. Mă descurc.
Dar am crezut că o stau în oraș.
Da, știu.
Nu știu de ce te-au trimis aici.
Alo?
Bună.
Ce mai faci?
Nu știu. Poate din cauza telefonului ăsta nou.
Nu, n-o să pot
pentru că...nu, mă duc la o conferință.
Nu, te rog să nu o faci.
Putem să...putem să ne vedem mai târziu.
Alo? Alo?
Dacă ai nevoie de ceva, îmi dai un telefon, da?
- Ce? Scuze? - E numărul meu.
- Bine. - Dacă ai nevoie de ceva,
- mă suni. - Mulțumesc.
Mulțumesc foarte mult.
- Succes. - Mersi.
Mulțumesc. E din "Eclipsa".
"Când vezi o fantomă,
se întâmplă ceva foarte interesant.
Mintea ta se împarte în două.
O parte din tine respinge ceea ce vezi
pentru că nu corespunde cu impresia normală de realitate.
Iar cealaltă parte zbiară "Dar e adevărat!"
În acel moment însăși realitatea se destramă
și reapare într-un mod care te schimbă profund,
cu toate că tu nu ești conștient de asta.
Când Mary a simțit că stă cineva pe patul ei,
o mică apăsare,
a presupus că s-a întors fiica ei
s-o întrebe despre ghicitoare.
Pe jumătate adormită, s-a liniștit
și fără să simtă nimic,
a deschis ochii și a privit.
Ceea ce a văzut era așa de normal
că abia dacă s-a gândit la el.
Văzând fața femeii moarte,
s-a gândit, "Probabil visez".
Dar când femeia a deschis gura,
cu mandibula atârnând moale
și cu ochii triști implorând să...
"ochii triști..."
"ochii triști, cu toată mâhnirea lor, implorând-o pe Mary,
atunci ea a știut.
Știa că văzuse o fantomă.
Și-a dat seama, poate pentru prima oară în viață
ca și ea va muri,
ca și soțul ei va muri
și copiii ei la fel.
În acel moment a știut
că privea realitatea în față."
Să-ți spun ceva,
ai putea să-mi aduci o sticlă din cea mai bună șampanie?
- Da, domnule. - Ai Cristal?
- Desigur, domnule. - Perfect. Mulțumesc.
Îmi pare foarte rău. A trebuit să dau interviul.
Și nu mi-am dat seama că ești în restaurant.
Am crezut că ne întâlnim la bar.
Nu, nu. N-am vrut să ne întâlnim la bar
pentru că înainte n-am putut discuta nimic la bar.
Uită-te la tine. Arăți fantastic.
Mulțumesc.
Și mirosi foarte bine.
Mă bucur atât de mult să te văd din nou.
Și eu mă bucur să te văd.
Ce e? Ce e?
Ți-am ascultat toate mesajele.
Îmi pare rău pentru ele. Începusem să mă îngrijorez
că poate nu vii.
- Da, eram pe punctul de a nu veni. - Ce?
Am crezut că ne vom comporta
ca și cum nu s-a întâmplat nimic.
Aș vrea să pot.
Doamne, Nicholas.
Lena, sincer,
din noaptea aia sunt bântuit.
Da, da, a fost...
Ar trebui să vezi
ce porcării scriu din noaptea aceea.
Este...
mă face să mă îndoiesc de toate, de absolut totul.
Ce fac eu cu viața mea? Sunt un impostor.
- Nu, nu ești impostor. - Un șarlatan mizerabil
și minciuna trebuie să ia sfârșit.
Am încercat chiar să-i spun soției mele
că n-o mai iubesc. Și tu ești de vină.
Adică, nu tu ești vinovată, dar...
Treaba e, dacă stai să te gândești,
că abia ne cunoaștem.
Nu știu nimic despre viața anterioară
- sau dacă am mai fost aici înainte... - Zău așa!
Ai scos la iveală din mine o blândețe
pe care o crezusem moartă,
dusă.
Am încercat să-i spun Susanei despre...
Nu!
Dar...știu...nu i-am spus.
N-am avut curaj.
De fapt, în noaptea aia mi-ai spus
că tu și soția ta sunteți separați.
Păi, n-am fost niciodată mai separat de ea,
așa cum am fost în noaptea aceea.
Bine.
Nu știu cum s-a făcut legătura, dar...
Ascultă, Nicholas.
Eu nu împărtășesc aceste...sentimente.
Îmi pare rău.
Pentru că sunt căsătorit?
Evident, e și asta.
Pentru că...pentru că asta..
Chiar dacă nu erai,
- pur și simplu nu simt. - Bine, bine. Gata.
Prea repede, prea repede, prea repede.
Îmi dau seama că te copleșesc.
Am să mă calmez acum.
Îmi pare rău.
Ascultă.
Suntem amândoi aici pentru câteva zile.
De ce nu plecăm de aici acum?
Nicholas, Lena, nu vreau să vă deranjez.
Doar să vă anunț că suntem câțiva
care vom merge acasă la Isabel
pentru o mică tratație tradițională.
E un autobuz care ne duce acolo
și dacă vreți să ne urmați mai târziu.
- Eu vin cu voi. - Da?
- Da. - Doar dacă ai terminat aici.
- Sunt gata. - Am vrut să-ți dau o alternativă.
- Mulțumesc. Vin imediat la voi. - Ne vedem afară.
Ai terminat?! Ce faci?
Nu pot să fac asta. Îmi pare foarte rău.
Lena.
Cristal, domnule.
Alo.
Cine sunteți, vă rog?
Bine.
Alo.
Da. Bună.
Nu, deloc. Nu va fi nicio problemă.
Unde ești?
E totul în regulă?
Da.
Nu, sunt puțin...
Am uitat cât de mult se bea la întrunirile astea.
N-am avut nimic de mâncare și am băut prea mult vin.
Vrei să ne oprim undeva să faci cumpărături?
Nu, nu e nevoie.
Te deranjează dacă trag un fum?
Nu, deloc.
- Poftim. - Mersi.
Mersi.
Nu fumez de obicei.
Nici eu.
Mulțumesc.
Trebuie să deschid geamul. Copiilor nu le place mirosul.
Ai copii?
Câți ani au?
13 și 10 ani. Nu, 14 și 11 ani.
Drăguț.
- Tu ai copii? - Da.
Am un fiu.
Are 18 ani.
E în primul an la colegiu
și îmi lipsește cumplit.
Sunt sigur că-ți lipsește.
Doamne. Uită-te la peisaj.
Putem să ne oprim un moment?
Da, sigur.
Uită-te la asta!
Ai grijă, domnișoară Morelle.
Ai grijă. Nu...
nu trebuie să te apropii prea mult de margine.
Lena, ai grijă.
Doamne!
Doamne! Ești bine?
Doamne.
Te simți bine?
- Ai nevoie de ajutor? - Da.
- Îmi pare rău. N-am vrut să râd. - Isuse Cristoase!
- Stai să te ajut. Ești bine? - Așa cred.
Nu ai nimic rupt?
Îmi pare foarte rău.
Doamne.
Mulțumesc.
- Noapte bună. - Noapte bună.
- Ai nevoie de ajutor? - Da, te rog.
E atât de multă liniște aici.
Unde m-au trimis?
Mulțumesc foarte mult.
Va trebui să stau aici acum.
Intri doar până reușesc să aprind lumina?
- Da, sigur. - Mulțumesc.
Îți e foame?
Nu, nu, am mâncat. Mulțumesc.
Eu sunt lihnită. Să vedem ce avem.
Va trebui să mă ajuți. Nu mă car
cu toată brânză și șuncă înapoi la Londra.
Vrei puțin vin roșu
sau...ce e asta, whisky?
Nu, nu pot, mersi. Trebuie să conduc.
Păi îl iei cu tine acasă pentru că eu nu-l beau.
Ar trebui să fie un tirbușon pe undeva.
- Ai nevoie de ajutor? - Nu, mă descurc.
Ce e?
Mă gândeam că atunci când...
când ai căzut în groapă,
ai dispărut complet.
Îmi pare rău. Mi se pare amuzant.
Mă bucur că se amuză cineva. Aproape mi-am rupt afurisitul de fund.
Mersi.
Miroase foarte...scump.
Ce?
Am spus să nu spui la nimeni.
N-am să spun. Ce mai viața aveți voi scriitorii.
Vă plimbați de la un festival la altul și toate fleacurile.
Glumești? Eu nu fac asta.
- De ce? - Pentru că sunt prea timidă
și nu cred că munca mea e bună de ceva
și nu sunt un talent înnăscut.
Cred că ai fost fantastică azi după-amiază.
Eu particip la festivalul ăsta
de vreo zece ani
și tu ești unul din puținii scriitori
pe care m-am deranjat să-i văd.
Ai o sinceritate
în scrierile tale.
Fantomele din cărțile tale
sunt atât de reale.
Ai putea să nu mai vorbești despre asta, te rog?
Pentru că e chiar înspăimântător
și n-o să pot dormi.
Scuze.
Da.
Mi s-a cerut să te întreb ceva.
Mâine este un prânz pentru toți scriitorii.
E o adevărată fixație la festival.
De obicei e puțină distracție.
Te pot duce acolo dacă vrei.
- Te simți bine? - Da.
Ei bine, nu, nu prea.
De obicei nu beau atât de mult.
Și a fost o zi într-adevăr ciudată și foarte lungă. Îmi pare rău.
Da, bine. Îmi pare rău.
O să te las în pace.
Încearcă să dormi puțin.
Michael,
te superi dacă-mi aduci o pătură
de acolo?
Ce, nu vrei să te duci în pat?
E prea supranatural.
Prefer să dorm aici cu toate luminile aprinse.
Mulțumesc. O să fiu în regulă
odată ce adorm.
Ce e asta?
Nu știu.
Probabil vreo pasăre.
Crezi?
Da, un bâtlan sau poate o vulpe.
E înfricoșător.
Chiar crezi în stafii, nu-i așa?
De ce? Ai văzut vreuna?
Nu știu.
Adică, poți vedea fantoma cuiva care este încă în viață?
Poate, dacă...
dacă acea persoană e pe moarte,
poate veni la tine și...
să nu vorbim de lucrurile astea.
- Da, îmi pare rău. - Ar trebui să pleci.
Soția ta se întreabă probabil unde ești.
Da.
O să vin să te iau la masă,
mâine, bine?
- Noapte bună. - Noapte bună.
La dracu!
În regulă?
- Unde ai fost? - Am avut o problemă cu mașina.
Thomas e în pat?
Ce?
Ce este?
A plecat afară.
Afară? Cum adică a plecat afară?
Nu l-am putut opri. Voia un pahar de coca cola.
Pentru numele lui D-zeu, Sarah! Unde ți-e capul?
Unde s-a dus?
- În stația de benzină. - Ce?
- În stația de benzină. - Stația de benzină. Ce stație de benzină?
- Nu știu. - Isuse.
Haide.
Eu doar...
Nu ai dreptul să ieși afară și ar fi trebuit să știi asta, bine?
Dă-mi dulciurile.
Haide. Haide.
Haide.
- Grăbește-te. Urcă în mașină. - Eu doar...
Urcă în mașină.
Pune-ți centura.
Poloneză?
Sau românca?
Irlandeză.
Vezi, am știut asta.
Ascultă, poți să-mi mai aduci unul?
- Știu că e târziu. - Sigur.
- Te țin trează? - De loc.
- Sigur? - Sigur.
Nu vreau să întrerup.
- Vă supărați să semnați pentru nepoata mea? - Nu, de loc.
Poți scrie pentru Andrea?
- Da, bineînțeles. - Mulțumesc.
- Scuze. - Nu, ești bunica.
Cred că lectura dvs de ieri a fost sclipitoare.
Mulțumesc atât de mult. Mulțumesc.
Mulțumesc mult. Ați văzut ceva din zonă?
Nu, nu chiar. Nu am avut timp.
Michael, ar trebui să o duci pe Lena să vadă Selskar Abbey.
Se spune că e bântuită.
- E o idee bună. - Sună interesant.
Da, așa e. Ne vedem într-un minut.
În regulă. Mulțumesc, Jenny.
- I-a plăcut lectura mea. - Multora le-a plăcut.
Asta-i minunat.
Spune-mi, Michael, ce scrii?
Ce scriu? Nu scriu. Sunt profesor de atelier.
Cineva mi-a spus că scrii.
Cine?
Cineva mai devreme.
Nu, nu...
m-am prostit puțin când eram mai tânăr
că multă lume, dar nu, nu scriu.
Ce ai scris, atunci... povești?
Da, în principal povești,
și ceva poezie groaznică.
Da.
Jim Belton mi-a spus tot despre tine mai devreme.
- Scuze, ce? - Jim Belton mi-a spus despre tine.
Bine. Da, sigur.
Niciunul dintre noi nu are secrete față de bătrânul Jim, în legătură cu locul.
Mi-a părut rău să aud că ți-ai pierdut soția.
Nu mi-am dat seama.
Da, ei bine,
e greu pentru copii, știi...
foarte greu.
Da și totuși foarte greu și pentru tine.
Da, da.
Ți-ai imaginat vreodată numele tău pe o piatră de mormânt?
Nu trebuie să-mi imaginez. Părinții mei sunt îngropați aici.
Îmi pare rău.
Nu, a fost cu ceva timp în urmă.
Totuși, nu e ușor să pierzi un părinte.
Nu.
Ce loc frumos.
Se spune că dorința ți se îndeplinește
dacă îngenunchezi sub bolta de acolo
și spui o rugăciune Sf. August.
- Și ai încercat? - Copil fiind, probabil că da.
A mers?
Încă nu.
Dar ăsta-i un loc aglomerat, știi.
Privește.
Da, Michael Farr. Asta e numele meu.
Și Angela.
A invitat-o în oraș la dans când aveau amândoi 17 ani.
S-au dus la dans cu oameni diferiți.
Cred că era aproape război.
Așa ne cucerește dragostea pe toți.
Nu știu.
A fost un om groaznic.
Adevărat?
Da...
adică, ea era nebună după el, dar el era...
el mereu se uită peste gard, știi.
Ce?
Nu, nimic.
Voiai să spui că bărbații mereu se uită peste gard, nu-i așa?
- Nu, nu voiam. - Ba da, nu-i așa?
Nu, nu voiam. Aveam de gând să te întreb
dacă asta e locul unde a fost înmormântată și soția ta,
și apoi m-am gândit că ar putea fi ceva prea personal.
Nu, ea...
ea e în altă parte.
Niciodată nu te-ai apropiat să legi singura nodul?
Nu, sunt un dezastru total.
Nu că n-aș fi avut oferte. Nu mă înțelege greșit.
Nu, sunt sigur că ai avut.
Pe aici.
Mergi pe aici.
Haide. Intră acolo. Intră acolo.
Bun venit în Irlanda.
Când ai văzut o stafie?
Trebuie să fi avut 11 ani.
Și eram în vacanța cu părinții
în Italia.
Stăteam la pensiunea aia.
Și într-o noapte m-am trezit
și era fetița asta
stând pe marginea patului meu.
Și mi-a spus ceva în latină.
A spus ceva în legătură
cu faptul că-și caută sora, cred.
Și...
și apoi, a dispărut.
Ai fost speriată?
Da, am fost îngrozită.
Dar în același timp,
am fost atât de intrigată și de fascinată
încât de fapt am ajuns să studiez fizica teoretică la universitate.
- Isuse. - Un singur an.
Pentru că acel moment trezise
o asemenea curiozitate în mine.
Dar de ce?
Ce ai văzut?
Păi, e ciudat, dar...
Doamne, privește.
Nicholas!
Nicholas, ce s-a întâmplat?
Un idiot mi-a dat crustacee.
- Dumnezeule. - O să fie în regulă?
- E alergic la crustacee. - Nu i-am dat crustacee.
Mi-au dat crustacee!
Poate ar trebui să chemăm o ambulanță. Michael, cheamă o ambulanță.
- Am mașina aici. - O să te urcăm în mașină.
- Isuse. - Vino, o să te ducem.
O să te ducem în mașina lui Michael.
O să te ducem la spital.
- Inima îmi bate cu putere. - Respiră.
Încearcă și respiră repede
pe nas.
Ți-e rău?
Ei bine?
I-au dat niște anti histamine
și i-au coborât pulsul,
dar ei spun că s-ar putea să fi avut un atac de panică.
- Bine. - Da.
Va fi în regulă. Îi vor da drumul.
Bine.
S-ar putea să rămân să-l aștept.
E puțin șocat.
Vrei să rămân cu tine?
Nu, n-ar fi cinstit. O să luăm un taxi.
- Ești sigură? - Da.
Ar trebui să te întorci la copiii tăi.
Da, bine. Dacă îți trebuie ceva,
dă-mi un telefon.
Așa o să fac.
Bine, voi...
Mulțumesc pentru tot.
Mulțumesc pentru minunata zi.
E în regulă, eu...
Pa.
Soră.
Nu! Nu, Malachy!
Nu!
Nu! Nu!
- Nu! - Tată, trezește-te.
Tată, ce s-a întâmplat?
Nu, e doar...
e doar un vis. E doar un vis.
E în regulă.
E în regulă, Sarah. E bine.
E bine. E doar un vis.
Uite, uite. E doar un vis.
E în regulă. E doar un vis.
Vrei o ceașcă de ceai?
Da, mulțumesc.
Vreau doar să dau un telefon.
Uite, o să iau ceașca aia de ceai,
când o să mă întorc. Doar că...
Isuse.
Isuse Cristoase!
Michael.
Nu am știut cu cine altcineva să vorbesc.
Ce s-a întâmplat? Care-i problema?
- Ce dracu se întâmplă? - E în regulă, Nicholas.
Ai idee cât e ceasul?
- Ce caută aici? - Îmi pare rău.
- E 5,30 dimineața. - Nicholas, e în regulă.
Nu e în regulă. E 5:30 dimineața.
Nu am știut că erai aici.
E un lucru bun că am fost.
Nu o mai hartui pe femeia asta.
Destul! Oprește-te!
O să chem poliția. E un hărțuitor nenorocit.
Ăsta-i omul care te-a ajutat seara trecută, așa că, termină-te.
Michael, Michael.
Michael, ce se întâmplă? Care-i problema?
Ce s-a întâmplat?
Trebuie să plec.
Nu... nu trebuia să vin aici.
Lena, pot să-ți spun că ești nebună
că-l încurajezi pe tip?
Ar trebui să pleci, Nicholas.
- Ce? - Cine te-a chemat aici, oricum?
Lena, tipul ăsta e un hărțuitor.
- Nu, nu e un hărțuitor. - Văd felul în care se uită la tine.
E un hărțuitor. Sunt niște scriitori ratați, cu toții.
Ne-au pus să venim la festivalul lor
și apoi încep să ne lovească cu cărțile lor
și cu ideile lor, cu obsesiile lor.
Îți spun, tipii care te conduc... sunt cei mai răi.
N-aș fi fost aici în primul rând dacă nu m-ai fi mințit.
Ce e cu tine? Ești nebun?
Stai, stai, stai, nu te-am mințit.
Pleacă, Nicholas. Vreau să pleci.
N-ar fi trebuit să te las în primul rând să rămâi aici.
Cum pot pleca? Suntem în mijlocul a nicăieri.
Nu-mi pasă. Cheamă un taxi.
Lena.
Lana, haide.
Scuză-mă.
E o femeie pe inima mea.
Mulțumesc.
Bună.
Îmi amintesc de tine. Anul trecut, da?
Nicholas, vino să-l cunoști pe Carlo.
- Nicholas, încântat să te cunosc. - Încântat să te cunosc.
Vrei să mă îndatorezi semnându-mi programul?
De ce, cu siguranță, da. Ai văzut-o pe Lena Morelle?
Nu, n-am văzut-o de loc.
- Nu? - Noroc, Nicholas. Mulțumesc.
Poți semna asta, Nicholas?
Cu siguranță.
- Poți să o semnezi și pe a mea? - Cu plăcere. Da, bineînțeles.
Mulțumesc.
Scuze. Poftim.
- Mulțumesc. - O să mă întorc la voi.
- Pleci? - Mai stau câteva zile.
O să mă întorc la voi.
- Lena. - Nicholas.
- Soția ta e aici? - Ce?
Soția ta e aici. Tocmai am cazat-o la hotel.
Și-a lăsat geanta în cameră.
Ce? Soția mea e aici?
- Am decis... - Ați decis?
- ... că gest de... - Ca semn?
- ... să zboare până aici. - Ați adus-o cu avionul aici?
Și iat-o.
Susan.
Tocmai mi-a spus. Nu-mi vine să cred...
Ce?
Ce faci?
Mulțumesc, Jim.
Scuze. Mă scuzați?
Alo.
Lena, bună.
Nu.
Isuse.
Da, ascultă,
îmi pare rău pentru cele întâmplate de dimineață.
Și ești sigur că nu ți-ai făcut asta singur?
Adică, dacă visai, puteai
să umbli prin șifonier, somnambul.
Da, e posibil bănuiesc,
dar nu e ca un vis.
Nu... nu poți explica.
La ce oră a murit Malachy?
Nu știm încă.
Dar l-am văzut
în ultimele câteva zile.
Nu știu.
Am scris mult despre asta.
Vrei să mă lași să citesc?
Eu...
nu știu.
Ai... ai văzut-o vreodată pe Eleanor...
adică, de când a murit?
Nu.
Și aș fi vrut s-o fac
pentru că ești îngrozit că ai să uiți acea persoană.
Adică, te agăți de durere chiar
și pentru că ți-e frică că dacă o lași...
Că îi vei pierde. Da, știu.
Oprește. Vrei să oprești mașina?
Pentru numele lui Dumnezeu.
Lena. Lena.
Nicholas, mă duc în pat.
Nu, ascultă, i-am spus ei.
Suntem liberi. S-a terminat.
Te rog, Nicholas, mă duc la culcare.
Lena, trebuie să mă ajuți cu asta.
Te rog, du-te acasă. Ești beat.
Ce o să fac? Taxiul a plecat.
Nu-mi pasă. O să-ți chem alt taxi.
- Unde o să mă duc? - Te rog, du-te acasă. Pleacă.
Nicholas, te rog oprește-te.
#Ești bine venit aici
#bunule străin.
Asta ar fi trebuit să spui.
Înțeleg.
Geniul ăsta.
De câte ori mă întorc, hărțuitorul ăsta mă bântuie.
Nicholas.
De ce nu ne faci o favoare la amândoi
și să pleci înainte de a fi rănit?
Nicholas, ești beat.
Nu-s beat! Nu-s beat!
Bine, vrei să fii dur?
De ce nu... vrei să ne luptăm pentru ea?
- Nu fi neghiob. - Haide, haide.
Haide, să ne luptăm pentru ea.
Haide, haide.
Isuse Cristoase. Oprește-te, Nicholas.
E în regulă. Spune că a boxat.
Michael, te rog, nu te lupta cu el. Te rog, nu.
Te rog, oprește-te.
Așa e bine.
Așa. Ține garda sus. Ține garda sus.
Opriți, Nicholas, te rog.
Dumnezeule.
- Bine, e în regulă. - Ești nebun?
- O să plătesc pentru toate astea. - Ești nebun?
Bine, în regulă. Cred că a încasat destul.
- Te-ai săturat? - Lasă-l...
Oprește! Oprește!
Am spus să te oprești!
Oprește-te. Dă-i drumul.
Nicholas, oprește-te.
Scuze. Îmi pare rău.
Rahat. La naiba.
A fost un accident complet nenorocit.
- Numai că prietenul tău... - Stai departe de mine!
Stai departe de mine!
- Bine, bine. - Dă-mi drumul!
- Îți dau drumul. - Dă-mi drumul.
Îți dau drumul. Îți dau drumul!
Isuse Cristoase.
Haide.
Bine, bine.
Bine, ai câștigat. Ai câștigat.
Ai câștigat.
- Te simți bine? - Da, da.
O să fii în regulă?
Da.
O să am un nenorocit de ochi vânăt.
De fapt, voi fi țeapăn pentru o lună.
Doamne.
Știi, îmi pare sincer rău pentru toate astea, Michael.
Nu ai de ce să-ți pară rău.
Nu știu dacă e așa.
Ți-a venit taxiul.
Da.
Într-adevăr... trebuie să mă duc acasă, Michael.
Ultimele zile au fost o nebunie.
Am fost...
Știu.
- Distracție plăcută. - Ne vedem, tata.
Tată.
Bună, puteți lăsa un mesaj
pentru Michael, Thomas sau Sarah. Mulțumesc.
Bună, Michael. Sunt Lena.
Am vrut doar să-ți mulțumesc că ai avut grijă așa de bine de mine.
Și n-am avut șansa să ne luăm rămas bun așa cum trebuie,
după noaptea aia nebună.
Și am vrut să-ți mulțumesc pentru poveștile tale.
Am fost foarte flatată să le primesc.
Sunt grozave!
Și sper că nu te superi,
dar le-am arătat prietenului meu Maurice Fuhraman
la o cină pe care am avut-o aici seara trecută.
El publică chestii misterioase, horror, supernaturale.
Și chiar i-au plăcut.
Sunt scrise într-adevăr frumos, Michael.
Oricum, m-am gândit
că dacă vrei vreodată...
să te pun în contact, sau...
nu vreau să-ți folosesc tot timpul.
Am nevoie de adresa ta.
Și dacă vii la Londra cu vreun motiv,
te rog anunță-mă,
pentru că mi-ar place să...
mi-ar place să ne întâlnim din nou,
și... da.
Oricum, eu hoinăresc.
Sper că lucrurile merg bine pentru tine
și că nu ești prea hărțuit
de... de viață.
Oricum, sună-mă.
Ringo.
Șezi.
Traducerea: BlackAmber-Dorula/SubTeam © 2010 www.subtitrari-team.ro